...fxiandenpotensdx. Gør Percival færdig til næste gang.
I havde det i gymnasiet, men det skader ikke at friske det op.
Tak, Steven.
Jeg har skrevet en Fourier på tavlen og håber, at en af jer løser den.
Vedkommende, der gør det, vinder såvel min respekt som berømmelse-
-når deres indsats registreres i M.I.T. TECH.
Tidligere vindere er blevet Nobelpris- tagere, Fields-vindere, astrofysikere-
-og usle universitetslærere.
Har I spørgsmål, har Tom helt sikkert svarene.
-Hej, Will. -Davs.
-Jeg kom ikke på Cathy i aftes. -Hvorfor ikke?
Du, Cathy! Hvorfor vankede der ikke noget kæleri i aftes?
Rend mig, din irske hængerøv!
Som om jeg skulle spilde mit krudt på din lille dinglepik.
-Gå hjem og leg med dig selv. -Dingle, dingle!
Hun mangler en tand. Og har dårlig hud.
Desuden tager Morgan hende nok, og man kan ikke pule sin vens kone.
-Hvor skal du hen? -Hjem.
-Gu' skal du ej! Klokken er kun ti. -Jeg er træt.
"lrske hængerøv..." Jeg skal give dig irsk hængerøv.
-Du rammer mig! -Du dækker pladen!
Hvad vælger du?
-Jeg banker dig. -Kom bare an. Du dækker pladen!
Casey åbner et værtshus på Harvard i næste uge. Vi kører derop.
Vi kan tæve nogle af de kloge. Det er lige din stil.
Skal vi slås?
Professor Lambeau...
Jeg går på "Applied Theories"-holdet, og vi sidder oppe i fysikfløjen...
Det er lørdag! Men vi kan tage en drink i aften.
Vi er bare så spændte på at høre, hvem der har løst læresætningen.
Fantastisk. Hvem har lavet det?
-Jack? -Nej.
-Nemesh? -Niksen.
-Det er MacNamara. -Slå, knægt!
Sådan, Mac!
Scor to!
-Lækker røv i de stribede dernede. -Hvem er fyren?
-Det er ham den skide spagetti. -Kender du ham?
Carmine Scarpaglia. Han tævede mig altid i børnehaven.
-Lad os få noget mad. -Skal du ikke snakke med hende?
-Jeg kunne godt klare en whopper. -Vi går på "Kellys".
Nul, Morgan. Det er en omvej på et kvarter.
Jamen, dog! Et helt kvarter.
Dobbeltburger.
-Dobbeltburger! En dobbelt til mig... -Jeg ved, hvad du bestilte!
-Så hit med min mad! -Det er sgu mig, der har betalt.
-Hvor meget har du på dig? -Du ved, jeg er flad! Giv mig min mad!
Giv mig de småpenge du har nu. Så holder jeg din mad standby.
Du giver mig seks cent om dagen, så får du maden sidst på ugen.
Jeg er sgu ikke et socialkontor. Du må oprette en konto.
Ligesom når man køber en sofa.
Ligesom da din mor betalte ti dollars om dagen i et år for at få en sofa.
-Får jeg så den mad? -Æd din dobbeltburger!
Sæt lige farten ned.
-Hvad har vi? -Det ved jeg ikke endnu.
Han var i parken. Så kunne vi ligeså godt have tævet ham dengang.
-Hold din kæft. Du går med. -Gu' gør jeg ej. Jeg gør det ikke!
Du gør det, Morgan.
Er du ikke derude om to sekunder, får du en tur bagefter.
Du, Carmine! Det er mig. Kan du huske mig fra børnehaven?
Drømmer jeg, eller er klassen blevet større?
I er her næppe for på grund af min forelæsning-
-men for at overvære afsløringen af det mystiske matematikgeni.
Træd blot frem, du tavse skælm, og modtag din pris.
Jeg beklager meget, men der bliver åbenbart ingen afsløring i dag.
Efter aftale med mine kolleger har jeg skrevet en ny læresætning på tavlen-
-som vi var mere end to år om at løse.
Handsken er kastet, og fakultetet har taget udfordringen op.
-Hvornår skal du i retten? -I næste uge.
Undskyld.
-Hvad laver du? -Undskyld.
-Du skal ikke overmale vores arbejde! -Rend mig!
Hvad hedder du?
Jøsses...
Det ser rigtigt ud.
Hvordan kunne du blive fyret? Hvor svært er det at styre en kost?
Du blev jo selv fyret.
-På grund af nedskæringer. -Ja, alle de retarderede skulle ud.
-Klap i. Du er ikke selv for klog. -Jeg har i al fald et job.
-Hvorfor blev du fyret, Will? -På grund af nedskæringer.
Min onkel kan sikkert finde noget til dig.
-Det spurgte jeg dig om i går! -Og jeg sagde nej.
Vi kan sidde her.
Så det er et Harvard værtshus? Der er jo ingen ligninger på væggene.
En omgang af husets bedste øl.
Time out. Jeg skal lige tjekke de to sild nede for enden af baren.
Det er ren magi.
-Davs. Hvordan går det? -Fint.
-Nå, men... -Kommer vi her tit?
Jeg kommer af og til.
-Går I i skole her? -Ja.
-Vi har vist et fag sammen. -Hvilket?
Historie. Ja, det må være dét.
Du kan ikke nødvendigvis huske mig. Jeg er ikke ligefrem et geni, men...
-Davs. Hvordan går det? -Godt.
-Hvilket fag sagde du, det var? -Historie.
Kun historie? Så var det vel et oversigtskursus.
Ja, ja. Du skulle prøve.
-Hvad syntes du om det? -Det var helt ærligt noget elementært.
Det var det uden tvivl.
Jeg kan godt huske kurset. Det lå mellem frikvarteret og frokost.
-Skrid, Clark. -Slap dog af. Jeg morer mig bare.
-Er der problemer? -Nej, nej.
Jeg håbede bare, du kunne fortælle mig om markedsøkonomien i kolonierne.
Jeg vil vove at påstå, at før revolutionen-
-kunne den økonomiske modralitet, især i de sydlige kolonier-
-i høj grad karakteriseres som agraisk...
Selvfølgelig siger du det. Du har vel lige læst marxisten Pete Garrison.
I næste måned snakker du om, hvordan økonomien i Virginia og Pennsylvania-
-var driftig og kapitalistisk helt tilbage i 1740.
Næste år står du her og råber op om Gordon Wood-
-og det prærevolutionære utopia og kapitalismens effekt på oprustningen.
Du tager fejl. Wood undervurderer effekten af...
Wood undervurderer effekten af de sociale skel-
-som er baseret på velstand, især nedarvet velstand. Det er Vickers.
"Work in Essex County" side 98, ikke? Jeg har også læst det.
Vil du citere hele bogen, eller har du en selvstændig mening?
Eller lærer du tingene udenad og fyrer dem af som dine egne tanker-
-bare for at imponere pigerne og ydmyge min ven?
Når du begynder at tænke om 50 år, vil du opdage to ting.
At dén slags er dumt.
At du gav 150.000 for en uddannelse, som du kunne få gratis på biblioteket.
Ja, men jeg har en eksamen, mens du serverer fritter på en drive in.
Det er muligt, men jeg er i al fald ikke et plagiat.
Vi kan godt ordne det udenfor, hvis du synes.
Det er ikke nødvendigt. Alt i orden.
Hvad siger du så?
Min makker er skideklog.
Tre minutter og allerede ballade.
De var lige ved at bide på-
-men så fornærmede Billy den ene, og hun kaldte mig skaldet og tyk-
-og så bad jeg hende rende og hoppe.
En ordentlig kamel.
Store idiot. Du er for dum. Jeg har ventet på dig i tre kvarter-
-men jeg er træt og skal hjem. Jeg kan jo ikke blive ved at vente.
-Will. -Skylar.
Ham der Michael Bolton kloningen er altså ikke en, vi omgås.
Det kunne jeg godt fornemme.
Nå, jeg må hjem. Jeg skal tidligt op og spilde penge på min uddannelse.
Det var ikke møntet på dig.
-Ring. Så kan vi drikke en kop kaffe. -Eller spise karameller.
Det er lige så arbitrært som at drikke kaffe.
Ja, okay. Farvel.
Der er de idioter igen.
-Kan du lide nødder? -Ja...
Jeg fik hendes nummer. Det kalder jeg nødder!
-Hallo! Er det her pedelkontoret? -Ja, De ønsker?
-Navnet på jeres studerende. -Vi har ingen studerende her.
-Han arbejder i min fløj. Er cirka... -Og Deres fløj er?
Nummer 2.
-Hvis han har hugget noget... -Nej, nej. Jeg skal bare bruge navnet.
-Der skal foreligge en klage først. -Det er professor Lambeau.
Og det er professor Hayes.
-Det er vigtigt. Jeg be'r Dem. -Han er ikke mødt i dag.
-De kan ringe til hans tilsynsværge. -Tilsynsværge?
Tak.
Skiderik.
Der er juridisk præcedens helt tilbage i 1789-
-hvorved en tiltalt kan slå på selvforsvar-
-hvis han handler imod tyranni og for frihed.
-Henry Ward Beecher sagde i 1878... -Vi er i det 20. århundrede!
-Har gør grin med domstolen! -Jeg har ret til at tale min egen sag!
-lfølge landets forfatning... -Jeg kender forfatningen, tak.
Frihed er en mands ret til at ånde, og man kan ikke ånde i lænker.
-Uden frihed en mennesket en synkope. -En hvad?!
-lbidem. -Nu er det min tur.
Jeg har gennemgået din straffeattest og fatter ingenting.
Juni '93, overfald. September '93, overfald.
Biltyveri, februar '94.
Du fik sagen afvist ved at citere en bog om fri ejendomsret fra 1798.
Januar '95: Optrådt som betjent, begået vold og tyveri.
Du har boet på flere børnehjem. Blev fjernet pga. mishandling.
Men jeg er ligeglad. Du slog en betjent og skal straffes.
-Kautionen fastsættes til 50.000 doll. -Tak.
-Hallo? -Skylar? Det er Will.
-Hvem? -Ham den sjove og flotte fra forleden.
Havde jeg mødt sådan en fyr, ville jeg huske det.
Okay. Ham den grimme, irriterende og påtrængende taber.
Nåh, Will! Nu kan jeg huske dig. Jeg havde opgivet at høre fra dig.
Lige et øjeblik...
-Skal du have et slag fisse? -Dig kender jeg fra ungdomshjemmet.
Undskyld...
-Skal vi mødes og drikke lidt kaffe? -Det lyder dejligt. Hvor er du?
Det er et skud i tågen, men du skulle vel ikke læse jura?
-Sæt dig. -Tak. Det var hyggeligt.
Hvad fanden vil du?
Gerald Lambeau, den lærer du bad rende og hoppe.
Hvad vil du?
Dommeren har indvilliget i at løslade dig under mit opsyn.
Der er to betingelser. Den første er, at du melder dig hos mig hver uge.
-Hvorfor? -For at bevise, du gør en indsats...
...for at komme ind i den avancerede kombinationslære.
-Matematik. -Det lyder spændende.
Den anden betingelse er, at du opsøger en psykolog.
Og det er mit ansvar at aflægge rapport.
Opfylder du ikke disse to betingelser, må du udstå din straf.
Det er i orden med matematikken, men jeg går ikke til psykolog.
Er det ikke bedre end at sidde i fængsel?
Jeg har læst Deres bog-
-og Mike har de samme problemer som børsmægleren Chad.
-Lige præcis. Flot set, Will. -Tak.
Ikke for at dømme nogen eller sætte dem i bås-
-men de ødelægger dit potentiale. Det må være slut med fest og ballade.
De har ret. Hvad skal jeg sige?
-Du slipper ikke så let. Kom nu. -Jeg gør nogle ting...
-Hvilke ting? -Jeg gemmer mig for folk.
-Gemmer du dig? -Nej, jeg opsøger nogle steder.
-En bestemt type klubber. -Hvilken type?
-"Fantasy" er et godt sted. -Udmærket. Fortsæt.
Man kommer ind, bliver opslugt af musikken. Det er "house".
Man danser, og...
-Er det svært at skjule, De er bøsse? -Hvad mener du dog?
-De var ved at ryge på mig lige før. -Ryge på dig?! Du tager fejl.
-For min skyld må De gerne skubbe bæ. -Skubbe...?! Hvad vrøvler du om?
En vanskelig teori kan være som en symfoni. Meget erotisk.
Nå, Henry!
Jeg kan ikke arbejde gratis mere. Det er ikke umagen værd.
Jeg har ikke mere tid nu. Heller ikke til galningen derinde.
Du ligger i din seng, Will. Hvor gammel er du?
-Syv år. -Hvad kan du se?
-Der er noget på mit værelse. -Hvad?
-En figur. Den svæver over mig. -Du kan være tryg, Will.
Den rører ved mig.
-Hvor? -Dernede.
-Jeg er nervøs. -Det skal du ikke være.
Vi danser, og det er så smukt.
Vi kan elske rigtigt meget, før solen går ned.
-Det må du undskylde. -Min tid er ikke til pjat.
Dans med mig! De hypnotiserer mig.
-Det er ikke min skyld, han gik. -Jag bad dig samarbejde.
-Se på mig. Jeg behøver ikke hjælp. -Forsvind så!
-Jeg har ringet til Mel Weintraub. -Til hvad nytte?
Hvad vil du så?
Jeg kender en. Min gamle roommate fra college.
Tillid er vigtigt såvel i et forhold som i en klinisk situation.
Hvorfor er tillid det vigtigste i behandlingen af en klient?
Vågn op, Maureen.
-Vinnie? -Fordi... tillid er selve livet.
Hvor dybsindigt. Tak.
...og terapien er meningsløs. Hvis tilliden ikke er til stede-
-får man dem aldrig lokket med til køjs.
Knald dem, mens de er sårbare. Det er mit motto.
Godt, så vågnede vi igen. Velkommen tilbage.
-Dav, Sean. -Hej, Gerry.
Mine damer og herrer. Hils på den store professor Gerald Lambeau.
Vinder af Fields Prisen for kombinationslære. Kender I den pris?
Det er matematikkens Nobelpris, og den uddeles kun hvert fjerde år.
Det er en virkelig stor ære. Vi stopper for nu og mødes på mandag.
Vi skal snakke om Freud og hans enorme kokainmisbrug.
Hvordan går det? Det er skønt at se dig.
-Jeg har noget spændende til dig. -Lad mig høre.
-Hvorfor kom du ikke til jubilæet? -Jeg har haft så travlt.
-Du var savnet. Hvornår sås vi sidst? -Før Nancys død.
Ja, det gør mig ondt. Det var den konference i Paris...
Jeg fik dit postkort.
-Fik du strafnedsættelse eller hvad? -Prøveløsladelse og vejledning.
Du er glat som en ål. - Giv op, Morgan!
Slip ham, Bill. Vi kommer for sent!
-Jeg er fuldt optaget. Har ikke tid. -Drengen er noget helt specielt.
Hvordan speciel?
-Har du hørt om Ramanujan? -Nej.
Han levede for over 1 00 år siden. Inder. Prik, ikke fjer.
Han boede i en lille hytte i lndien. Havde ingen officiel uddannelse-
-og ingen adgang til videnskabelige værker.
Men han faldt over en matematikbog, og ud fra den skabte han teorier...
-...som matematikerne tyggede på i år. -Ja! Kædebrøker.
Han sendte det til Hardy på Cambridge.
Hardy fik ham til England, hvor de arbejdede sammen i årevis-
-og skabte nogle af alle tiders mest spændende matematikteorier.
Ramanujan var et enestående geni. Og det er drengen også.
Men han er modvillig, og jeg må have hjælp til at nå ind til ham.
-Min hjælp? Hvorfor? -I har den samme baggrund.
Baggrund? Er han fra sydbyen?! Et geni fra sydbyen...
-Hvor mange har du prøvet før mig? -Fem.
Lad mig gætte. Barry og Henry. Men ikke Rick, vel?
Tal med ham. Bare en gang om ugen.
Det er ligesom at spille poker. Han må ikke gennemskue dig.
-Kunne han, læste han din bog. -Den får han svært ved at finde.
Kom indenfor, Will. Sean Maguire - Will Hunting.
-Nå, lad os gå i gang. -Jeg er klar. Lad seancen begynde.
Vær venlig at gå udenfor. Også dig, Gerry.
Naturligvis.
Hvordan har du det? Hvor kommer du fra i sydbyen?
Her er rart.
Køber du bøgerne enkeltvis, eller får du dem som psykolog-sæt?
Kan du godt lide bøger?
-Har du læst nogle af mine? Dem her? -Sandsynligvis ikke.
-Hvad så med dem deroppe? -Dem har jeg læst.
-Godt. Hvad synes du om dem? -Det er dine bøger, læs dem selv.
-Jeg har skam læst dem. -Det må have taget lang tid.
"De Forenede Staters Historie". Bind 1.
Kors...
Vil du læse en rigtig historiebog, skal det være Howard Zinns.
Er den bedre end Chumskys?
Det er sgu mærkeligt. I bruger formuer på bøger, og så køber I de forkerte.
-Hvilke bøger er så rigtige, Will? -Dem, der får håret til at rejse sig.
Jeg taber håret. Stik den smøg skråt op. Det er sundere.
-Ja, også af hensyn til yogaen. -Nå, du træner.
-Løfter du jern? -Ja. Vægte.
-Vægte? -Ja, ja. Sådan.
-Hvad løfter du? -1 42,5 kg. Hvad med dig?
-Har du malet det? -Ja. Maler du? Hugger du i sten?
Kan du lide kunst? Musik?
-Det er noget værre lort. -Hvad mener du?
Mixet af lineær og impressionisme gør kompositionen temmelig forvirret.
Det er en kopi af Winslow Homer, bortset fra den hvide mand i båden.
-Det er noget juks. -Men det er værre med farvelægningen.
Det allerværste er, at det er samlebåndsarbejde.
-Farvelægningen er fascinerende. -Virkelig?
Jeg tror, det er lige før, du skærer et øre af.
Skal jeg flytte til Sydfrankrig og kalde mig Vincent?
Kender du udtrykket "l nøden er enhver udvej god"?
-Det er måske dig. -Hvordan det?
Du er ude i et gevaldigt uvejr. Himmel og hav står i ét, helt vildt.
Du er ved at dø af skræk. Hvordan slipper du væk? Du bliver psykolog.
Bingo. Lige i øjet. Og nu skal jeg passe mit arbejde. Kom.
-Måske valgte du den forkerte kone. -Var din mund!
Nu passer du lidt på, ikke?
Det er dét, ikke? Du giftede dig med den forkerte.
Hvad skete der?
Forlod hun dig? Bollede hun udenom?
Tal nedsættende om min kone igen og jeg slår dig ihjel.
Er du med?
Tiden er gået.
Rør, de herrer.
Er du okay?
Det er i orden, hvis du springer fra.
Torsdag klokken 16. Sørg for han kommer.
Ja. Tak.
-De briller klæder dig yndigt. -Tusind tak. Jeg ønsker mig blå øjne.
Jeg gik på en pragtfuld skole i England.
En progressiv og moderne privatskole.
Så medicinstudiet på Harvard. Til sidst er min hjerne-
-250.000 dollars værd. Det lød rædsomt, ikke også?
En Mai-Tai til, tak!
-Dine forældre betaler vel med glæde. -Næh. Jeg har arvet pengene.
-Får Harvard alle pengene? -Nej, jeg skal på Stanford til juni.
-Og så bliver jeg kasseret? -Jeg skal først bruge dig i anatomi.
Fint nok. Vil du se mine tryllekunster?
-Kom så, Rudolf. -Tryllestaven!
Giv mig et dask.
Nu tryller jeg karamellerne væk. Klar?
En, to, tre!
Pist forsvundet. Det virker bedre med en kanin.
-Jeg går egentlig ikke ret meget ud. -Det var da uheldigt. For mig.
-Jeg ved, du har tænkt på det. -Vel har jeg ej.
-Jo. Du håber på et godnatkys. -Jeg håber på et godnatknald.
-Men jeg kan godt nøjes med et kys. -Hvor er du ædel.
Nej, jeg håbede kun på et kys.
-Så kan du ligeså godt få det nu. -Nu?
Jeg fik vist lidt af din agurk.
-Nå, det er dig igen? -Følg med.
Hvad er det her? Et følsomt øjeblik mand og mand imellem?
Hvor hyggeligt. Er svanerne en slags fetich for dig?
Jeg har tænkt på det, du sagde om mit maleri forleden.
Det holdt mig vågen den halve nat. Men så faldt der mig noget ind-
-og jeg faldt i en dyb søvn. Ved du, hvad der faldt mig ind?
At du kun er et barn og ikke aner, hvad du snakker om.
-Du har aldrig været udenfor Boston. -Nej.
Du kan sikkert citere alle kunstbøger, der nogensinde er skrevet.
Du ved meget om Michelangelo. Hans livsværk og politiske higen-
-hans forhold til paven og seksuelle overbevisning, alting.
Men du ved ikke, hvordan der lugter i Det Sixtinske Kapel.
Du har aldrig stået der og set op på det smukke loft.
Spørger jeg dig om kvinder, remser du sandsynligvis dine favoritter op.
Du har måske endda været i seng med et par stykker.
Men du ved ikke, hvordan det er at vågne hos en kvinde og være lykkelig.
Du er en sej knægt.
Spørger jeg dig om krig, vil du citere Shakespeare: "l brechen igen, venner."
Du har aldrig set en krig eller holdt din bedste ven i armene-
-og set ham udånde, mens hans blik beder dig om hjælp.
Spørger jeg dig om kærlighed, vil du citere en sonnet.
Men du har aldrig set en kvinde, som slår benene helt væk under dig.
Eller følt at hun var din specielle engel-
-som kunne redde dig fra Helvede. Du har ikke været hendes engel-
-og elsket hende for evigt og fulgt hende igennem alt. Også kræft.
Du har ikke siddet ret op og ned på en sygestue uafbrudt i to måneder-
-fordi lægerne kunne se, at besøgstiderne ikke passede dig.
Man kender kun til at miste, hvis man elsker andre højere end sig selv.
Og så højt har du næppe turdet at elske nogen.
Jeg ser dig ikke som en intelligent og selvsikker mand.
Jeg ser dig som en kæphøj og skidebange knægt.
Men du er et geni, Will. Unægteligt. Der er ingen, der forstår din dybde.
Men du tror, du ved alt om mig. Du så mit maleri og dissekerede mit liv.
Du er forældreløs, ikke sandt?
Ved jeg måske, hvor barsk dit liv har været-
-og hvem du er, fordi jeg har læst "Oliver Twist"?
Er dét essensen af dig?
Men jeg er ligeglad. Du kan ikke sige noget, jeg ikke kan læse mig til.
Medmindre du vil snakke om dig selv. Om hvem du er.
Så er jeg fascineret og med.
Men det vil du ikke, vel?
Du er skrækslagen for, hvad der kan komme frem.
Det næste træk er dit, kammerat.
Hallo? Hallo?
Hallo?
Er det Dem igen, professor Valanti?
Nar.
-Hvem ringede du til? -lngen. Jeg havde glemt nummeret.
-Tog du ikke nummeret med? -Jo, til din mors sexlinje.
Lad min mor være. Jeg har lige sluppet din.
-Du er pisseskæg, Morgan. -En mønt, mand!
Vær venlig ikke at ryge.
-Sagde han ikke noget i en hel time? -Han sad bare og gloede på uret.
-Hvorfor gjorde han det? -For at vise at han selv bestemmer.
-Prøver I at nidstirre hinanden i knæ? -Ja. Og jeg må ikke give efter.
Vi kender teorien, men drengen har fundet et enkelt, geometrisk billede.
En træ-struktur duer ikke. Men jeg kan finde summen.
-Det handler om grupperinger. -Hvis vi gør det sådan...
Jeg har skrevet det ned. Det forenkler det.
Folk er sommetider heldige. Du er en begavet mand.
Jeg var engang oppe at flyve.
Kaptajnen lirede sin remse af, og så glemte han at slukke mikrofonen.
Han sagde til sin makker: "Nu var det godt med lidt fransk og en kop kaffe."
Stewardessen hører det og drøner ud, og jeg råber: "Husk kaffen, skat!"
-Har du været oppe at flyve? -Nej, men vitsen er bedst i jeg-form.
-Men jeg har fået fisse. -Godt nok.
-Jeg var ude med en pige i sidste uge. -Javel, ja. Skal I ses igen?
-Aner det ikke. Jeg har ikke ringet. -Amatør.
Bare rolig, jeg har fod på.
Hun er smuk, klog og sjov. Og meget anderledes.
-Ring til hende, Romeo. -For at opdage at hun er dødkedelig?
Hun er perfekt, som det er nu. Det vil jeg ikke spolere.
Eller også vil du ikke spolere, at du er perfekt, som det er.
På den måde kan du komme igennem livet uden at lære nogen at kende.
Min kone pruttede, når hun var nervøs. Hun havde mange små særheder.
Hun fes også i søvne!
En nat fes hun så højt, at hunden vågnede.
Hun vågnede og sagde: "Var det dig?" Jeg nænnede ikke at sige nej.
Vågnede hun selv ved det?!
Hun har været død i to år, og jeg husker den slags. De små ting.
Det er de ting, jeg savner mest. De små særheder, som kun jeg kendte.
De gjorde hende til min kone. Hun kendte skam også mine små synder.
Folk kalder det svagheder, men det er det bedste af alt.
Og vi vælger selv, hvem der skal ind i vores verden.
Du er ikke perfekt, og det er din veninde heller ikke.
Men spørgsmålet er, om I passer perfekt sammen.
Det er essensen af nærhed.
Du er nødt til at prøve for at finde svaret. Jeg kender det ikke.
Og selv om jeg gjorde, sagde jeg det ikke til en pissemyre som dig.
Hvorfor ikke? Du har jo sagt så meget andet.
-Du snakker jo som et vandfald. -Jeg underviser. Kan det ikke selv.
-Har du overvejet et nyt ægteskab? -Min kone er død.
-Jeg sagde "nyt". -Hun er død.
Flot, Sean. På den måde kan du leve resten af livet uden at kende nogen.